I TIDLIGERE AFSNIT:
Vi går sydpå mod Spartacus og hans bande.
Hver mand, kvinde og barn skal slettes fra jordens overflade!
- Vi er enige. - Kald mig ikke længere romer.
De vil tage byen.
- Det er en ære. - Find Spartacus.
Men angrib ikke, før jeg kommer.
Hæld tjære på alt korn.
- Nej! - Byen er vores.
HÆDERENS MÆND
Sværd af lænker. Du udfører mirakler, Attius.
Måske fortjener miraklet mere betaling.
Hensigten er belønning nok.
- Du forhandler og får noget lort. - Sut pik, kvindemenneske!
Hjælp Gannicus med at levere våbnene.
Bliver du i byen, kan vi tale om dine betingelser.
- Jeg stoler ikke på den lort. - Du stoler ikke på nogen.
Især ikke romere.
- Ti stille! - Lugo.
- Hvordan har vores fanger det? - De skider i bukserne af skræk.
- En velkommen lugt. - Sørg for, at de får mad.
Jeg anfægter visdommen i at have dem lænkede på gaden.
Er det alt, du betvivler?
Det er krig. Jeg vil se fjenden død.
Endda kvinder og børn?
Døde de samme ikke, da de flygtede fra Batiatus? Eller da vi tog byen?
- De få tilbage udgør ingen trussel. - De tærer på vores madressourcer.
Ædilen hældte tjære på kornet.
Vi tæller vore lagre, tænk ikke mere på slagtning.
Hold øje med modstanderen.
Vend forsvar til angreb.
Nysmedede våben.
Har han fået penge for sine tjenester?
- 5000 dinarer. - Velfortjent.
- Hvorfor er han her stadig? - Spørg ikke mig.
Jeg vil hjælpe jer mere.
Løftet om flere penge inden min afrejse vejer også tungt.
Naevia! Nasir!
Giv dem, der kan bruge dem, ordentlige våben.
For din snare afrejse.
Jeg vågner sulten efter pik, og du fandtes ikke i sengen.
Du har fået en skygge.
Hun følger efter mig som en hvalp, siden jeg dræbte hendes herre.
Flyt dig!
Op mod væggen! Sæt dig ned og hold kæft!
Din kone er gravid.
Hun skal have mad.
Tak.
Jeg tilbyder ikke velgørenhed, jeg tilbyder en udveksling.
Brød mod penge, der ligger gemt et sted.
Måske i dit eget hjem.
To gader vest for kornskuret. Der står Ulpianus på døren.
Et bordben er hult. Der findes alt, hvad jeg har.
Flere bud? Ikke?
- Jamen så ... - Vent. Brødet, til min kone.
Undskyld.
Vil du se blod?
Nogen må sulte!
- Vil I se blod? - Ja!
Lad os have en rigtig kamp!
Kom med et sværd!
Jeg kender ham. Ulpianus, bageren.
Han er ingen kriger.
Er vi sunket så dybt?
Romerne tvang dig og Crixus til at kæmpe, vi gengælder tjenesten.
Kom nu, jeg kan ikke slås.
Lad sejrherren tage sin pris.
Og lad taberen gøre sine allerede faldne romervenner selskab!
Begynd.
Kom så! På ham!
Blod!
Ulpianus!
En langtfra værdig kamp!
Men et løfte blev givet. Her er vinderens laurbær.
Dit svin.
- Han rakte ud efter sværdet. - Han ville have brødet, gale tæve!
- Jeg flår tungen ud af din kæft! - Tag det roligt.
Attius er på vores side.
Han er en satans romer.
Han har aldrig hævet stemmen over for slave eller anden.
Hvordan adskiller I jer fra romerne, I fordømmer?
- Han rakte ud efter brødet? - Det tror jeg ikke.
Og hvis du tog fejl?
Resultatet er en romer, der aldrig kan hæve hånden mod os igen.
Jeg har ingen kærlighed for romere, men han udgjorde ingen trussel.
Mænd som ham er værst, de skjuler deres sande jeg bag en blid maske.
Har du kendt en sådan mand?
Før jeg kom til Lucanias miner.
Han bar det blide navn Herius.
Ægtemand med to små døtre. Han gav mig mad.
Jeg følte mig tryg for første gang siden Batiatus.
Da familien faldt i søvn, kom han til mig.
Han løftede mig op i sine arme.
Jeg troede, det var en drøm.
Der var et sted ...
... væk fra hans villa.
Der fremstillede og reparerede man vogne.
Han brugte sine redskaber inde i mig.
Så brugte han dem udenpå mig.
Gid jeg kunne tage det minde fra dig og dræbe det.
Erindringen er ikke det værste.
Det, jeg så i daggryets lys, fordunkler for evigt mine tanker.
Manden ...
... da han hilste sin kone med et kys og et smil.
Døtrene sad på hans skød og lo.
Monstret fra aftenen før var forvandlet ...
... til en helt ufarlig mand.
- Jeg mangler ord. - Du behøver ingen.
- At have din støtte er trøst nok. - Jeg står altid ved din side.
Det er det samme i hver bås.
- Hvor længe rækker resten? - To uger.
Mere, hvis vi rationerer og ikke øger i antal.
Et skib ligger for anker udenfor bugten.
Vi har tiltrukket opmærksomhed.
- Sanus. Hvad ser du? - Fire bevæbnede mænd kommer.
En bærer på et vinfad.
- Romer? - Ikke af udseendet at dømme.
Luk porten op.
- Hvad er det her? - Fribyttere fra Kilikien.
Jeg vil tale med byens erobrer.
Han hører dig.
- Hvad er dit ærinde? - Er du Spartacus?
Det er mit navn.
Som sejrede på stadion i Capua? Besejrede Glaber ved Vesuv?
Bragte usigelig lidelse til republikken og dens indbyggere?
Alt det med stolthed.
Så kalder jeg dig broder!
Lad os drikke vin og tale om fælles fjender.
- Gaius! Det er mange år siden. - Årene har ikke været dig nådige.
Jeg har i hvert fald ikke noget gedebukkeskæg.
- Crassus lader mig ikke rage det af. - Hvorfor ikke?
Det ved kun hans fortrolige. Desværre findes ingen af dem her.
Du fik bud om vores ankomst, Mummius?
Vi står klar til march på din ordre.
Mit telt er jeres indtil da.
Vi lader drengene smede rænker. Du må fortælle om dine eventyr.
Hvor uforskammet! Han affærdigede dig for at sutte på Cæsars pik.
Lad os håbe, han kvæles i den.
- Luk tønden op, så drikker vi! - Jeg taler helst, inden vi drikker.
Heracleo er din gæst. Jeg gør, som du vil.
Det er en ære at stå over for en mand, der har stjålet en by.
- Romerne stjal vores frihed. - Vi tager det, de skylder os.
Jeg forstår argumentet.
- Er der stadig romere i Sinuessa? - Et fåtal.
Er ædilen en af dem?
- Nej. - Er I sikre på det?
- Hans hus er vores. - Jeg tog det med min egen hånd.
- Så har I også skadet mig. - Han taler i gåder.
Tal ligeud, eller gå din vej.
- Ædilen og jeg havde en aftale. - Har han det med mænd som dig?
Ikke åbent, men meget sker i mørke.
Havet er fuld af farer, specielt for hans konkurrenter.
- Og for dine tjenester fik du ..? - Skemaer og ruter for andre skibe.
Alt deres gods blev mit -
- sammen med ædilens segl på godslisten.
Hvad nytte har en pirat af et segl?
Et segl fjerner besvær, når man handler i ærbar havn.
Den fordel mister jeg nu på grund af det, I har gjort.
Ad helvede til med den grinende mær.
Hvilken trussel udgør han mod os fra havet?
Du ville overraskes af min rækkevidde.
Vi tager en dyb indånding og undgår hårde ord.
- Vi skal jo drikke. - Vend tilbage, når solen går ned.
Så ser vi, om der er grund til at udbringe skål.
På din befaling, kong Spartacus.
- Han er kæphøj som Jupiter. - Luk porten og hold ham udenfor.
Han kan komme til nytte.
Find ædilens segl og se, hvad vi kan få for det.
Kilikier? Lort stiger, til det fylder munden.
- Har du set det eller ej? - Jeg bedriver ingen handel.
- Hvad skal jeg med hans segl? - Det kunne du have sagt straks.
Var det sådan for dig, inden du blev løsladt?
Måtte du slås som en hund som stakkels Ulpianus?
- Jeg gjorde intet. - Du stoppede det ikke.
Hvad troede du, der ville ske, da du hjalp os tage byen?
- Jeg havde intet valg. - Alle har et valg.
Du nærer ingen kærlighed for dem. Foregiv ikke bekymring nu.
Er jeg ikke romer, som de var? Som nogle stadigvæk er?
Du står alene, som jeg engang gjorde.
Så er du beviset på, at mudder kan formes til noget værdifuldt.
Se frem, langt væk herfra og fra den mand, som du var.
Lovet være guderne, ærbare mænd!
- Hvad har I slæbt hertil? - Sinuessa!
- Spartacus har taget Sinuessa. - Kald på Mummius.
Vin.
- Gengæld tjenesten med ord. - Jeg har noget at fortælle.
Døren var lukket, men dæmonen Spartacus går gennem træ og sten.
- Han er bare et menneske. - Jeg har set ham.
Gennemvædet af blod, jorden ryster, hvor han går.
Spartacus er ikke menneske, men dødsbringer.
Alligevel er du i live.
Din dygtighed i kamp må kunne måle sig med legendens.
Jeg var vagt. Jeg er ikke soldat.
- Hvor mange mænd har Spartacus? - Det ved jeg ikke.
Gaderne var fulde af dem, de slagtede alt på deres vej.
- Jeg nåede lige at flygte. - Nu forstår jeg.
I stedet for at falde som helt flygtede du for at falde som kujon.
- Er du vanvittig? - Han var intet værd.
Du har ikke befalingen her.
Undskyld, jeg mister fornuften over for mindre værdige mænds brister.
- Fjern liget, så snakker vi ... - Tiden for ord er slut.
- Underret min far om Spartacus. - Jeg skal blive ved din side.
Jeg er Marcus Crassus' ord og vilje.
Du står ikke ved min side, Gaius. Du adlyder mig.
Som du befaler.
Saml dine mænd. Vi går mod Sinuessa en Valle.
Lad os være.
- Det her var mit hjem. - Det er ikke det længere.
Jeg vil ikke tigge for mit liv.
Det forlanger jeg ikke. Kun, at du hjælper mig.
Du berøvede mig min mand.
Du ødelægger min by, og nu vil du have hjælp?
Vi er i krig. Du og dine folk er ofre.
Mine mænd modsætter sig, at I lever. Bevis, at jeg gjorde et klogt valg.
Skal vi leve kun som underholdning for jer?
- Som Ulpianus. - Ulpianus?
Han skulle slås for en brødskorpe, siden huggede de hånden af ham.
Det vidste jeg ikke. Det skal ikke ske igen.
Jeg stolede på dig en gang før.
- Nu er jeg enke. - Jeg fortryder intet.
Han var en ærbar mand, og du dræbte ham!
- Så ærbar var han ikke. - Du kendte ham ikke!
Det gjorde du heller ikke.
- Ved du, hvem Heracleo er? - En pest på havet.
- Min mand ville fange ham. - De to havde en hemmelig pagt.
Din mand gav ham et handelssegl -
- mod at han dræbte din mands rivaler, ifølge Heracleo selv.
Jeg vil ikke besudle hans minde.
Du smadrer min verden, men hvisker venlige ord.
Heracleo vil have ædilens segl.
- Med den kan jeg købe mad. - I kan ikke finde den?
Ved du, hvor den er?
Ennius beskyttede det, der var hans.
Der er mange skjulesteder rundt omkring i byen.
Afslør dem, så du og dit folk får jeres andel af det, vi får -
- fra aftalen med kilikieren.
For den pris vil jeg have frihed for os alle.
Gør det, så bliver I løsladt, når vi forlader Sinuessa.
- Og det skal jeg stole på? - Grunden er enkel:
Du har intet andet valg.
Og hvad skjuler sig her?
Er det så underligt, at guderne vendte sig mod din mand og hans by?
- Vi skuer ikke tilbage, men frem. - Og drikker!
- Hvad vil du have for det? - Jeg kræver ikke noget.
Når vi forlader byen, er seglet dit.
- Og indtil den dag? - En handelsaftale.
Penge til mad, hvad du har i dine lagre om bord.
Ville du overtale Poseidon at afklæde sig og vise røv?
Hvis han stod foran mig, hvilket han ikke gør.
Mine varer er af bedste kvalitet. Værd mindst 18.000 dinarer.
Selv uden ædilens segl?
Du er ikke den, man forventer.
10.000 dinarer og ædilens kone.
Du forveksler mig med en romer. Jeg handler ikke med slaver.
Det havde jeg heller ikke gjort, hvis jeg ejede en sådan moden frugt.
12.000 dinarer, før solopgang bag bymurene.
- Bag byen? - I havnen kan jeg blive angrebet.
Bag bymuren, en time før solopgang.
Kan vi ikke drikke nu så?
- Hvad er det for tis, han byder på? - Absint.
En gang drak jeg seks kopper og skændtes med en indbildt kat.
Tøm syv og slut skænderiet, før du forlader romernes land.
Farligt, at kigge på en mand, der ikke er din.
Jeg mente ikke noget med det.
Vil du have hans pik i dig?
Sig, lille ting.
Han reddede mit liv. Jeg vil bare takke ham.
Kom, du skal takke med mere end ord.
Jeg kan ikke lide kilikierne.
Jeg foretrækker dem for romere.
- Min pik er magisk. - Få den til at forsvinde så.
Mere vin!
Du er en tåbe.
- Du stoler på løgne og bedrag. - Jeg kender hans type.
Jeg tænkte det nok.
Jeg genoplever hvert øjeblik, hver berøring fra min mand -
- og betvivler, hvad der var rigtigt.
Guderne straffer mig for min blindhed.
Lad Heracleo tage mig og gør gudernes hævn komplet.
Jeg tror ikke på dine guder eller en, der straffer de uskyldige.
Du får lov til at bevæge dig frit inden for bymurene.
Til gengæld ...
... sørger du for, at dit folk får mad.
Kom til mig, hvis nogen behandles dårligt.
Det er overraskende, hvordan en så let byrde kan veje så tungt.
Det ved alle, der griber til våben mod Rom.
- Sov her. - Så vender folket sig mod mig.
Min mand ejede en stald i byens udkant. Jeg kan sove der.
Jeg ville bare sørge for, du har det bekvemt.
Heracleo havde ret i én ting.
Du er ikke den, man forventer.
- Undskyld. - Det godtages, hvis vi deler en kop.
- Min kop er optaget. - Jeg vil ikke have den.
Jeg vil bare kærtegne læberne i dens nektar.
Du er vovet.
Jeg har været til søs for længe i barsk selskab.
Jeg kan ikke lide bølger, der slår.
Et ord fra din mund kan få en mand til at forkaste dem helt.
- Fjern den hånd. - Han mente ikke noget.
Undskyld, jeg vidste ikke, du sad fast i skidt øst fra Rhinen.
Agron!
Agron! Gå din vej.
- Festlighederne kørte af sporet. - Skænderier må ikke skille os.
Kom med penge på aftalt tid, så ved vi, hvor vi står.
- Spartacus er utilfreds. - Det er ikke min skyld.
- Din reaktion var ... - Præcis som den burde være!
Selveste Jupiter ville fortryde, hvis han rørte ved dig.
Ville du slås mod en gud for mig?
Jeg ville dræbe alt, der forsøgte at tage dig fra mig.
Tænk ikke på kilikieren.
Der er kun én i mit hjerte.
Du gik uden at sige noget.
Der blev slagsmål, meget højlydt.
Jeg gik hen for at kødeliggøre en skygge.
Og for at give dig nydelse.
Kom.
Tag dit tøj og gå.
- Var du ikke tilfreds med hende? - Hun er kun et barn.
Mine behov kræver en kvinde -
- i de små timer, der er tilbage, inden vi tager af sted.
Må jeg sige nogle ord? Du lader mig ikke takke dig.
- Jeg er i live takket være dig. - Din dominus omkom i en krig.
Han blev dræbt af en helt udsendt af guderne.
- En, der ikke kan huske dit navn. - Jeg hedder Sibyl.
- Føler du, du står i gæld? - Jeg skylder dig alt.
Gengæld det ved at holde dig langt væk fra mig.
Og fra andre mænd som mig.
- Tager du alt, jeg har tjent? - Stjålet.
Var jeg ikke med og tog byen og satte livet på spil?
- Og ved Vesuv og andre slag? - Det var for et formål.
- Du er ikke alene om at ofre. - Og smeden?
- Tager du hans penge også? - Du forveksler ordre med samtale.
- Har du resten? - Ja.
- Hvor er Gannicus? - Her. Det, der er tilbage af ham.
Totus, stå klar!
Nasir, indtag position på muren.
- Jeg vil være ved din side. - Gå nu.
Jeg er snart tilbage.
Luk ikke døren igen, før I hører min stemme.
Det bliver værre og værre.
- Vogt dig for forræderi. - De kan lige prøve.
Hvis Heracleo og hans mænd viser sig at savne ære ...
Så dræber vi dem på stedet. Åbn porten!
Det ligner kilikiere.
Hvorfor ligger de for anker uden for Sinuessa?
- For at stifte forbund. - Så er Spartacus en tåbe.
De er begge tyve af natur.
Hvis de enes, kan min far ikke sulte oprørerne ud.
Det tillader jeg ikke. Mummius, gør klar til angreb.
- Angreb? - Adlyd ordrer.
Din far gav ordre til ikke at angribe Spartacus.
Min far vil have en ulvkriger, ikke en lydig hund.
I nat skal jeg hædre hans navn med blod og død.
Vi er for udsatte for angreb.
- Det er Spartacus også. - De kommer ud fra porten.
På mit signal.
Ingen må tvivle på vores forsæt.
- Hvad ser du, Nasir? - Pis og lort.
Det er for mørkt.
De har sluppet romerne fri!
- Vi er forrådt. - Hvad siger hun?
Romeren, som blev tvunget til at slås, er væk.
- Med sin fede kone og nogle andre. - Vi må gennemsøge byen.
Det kan være et kneb for at få os væk fra porten.
- Hvor skal du hen? - Svigt ikke din opgave.
Din pris ... som aftalt.
- Jeg vil ikke fornærme dig, men ... - Luk den op.
En mand, der står ved sit ord ... sjældent nu om dage.
Endnu mere sjælden at møde min lige.
Castus. Adherbal. Hent det, vi er skyldige.
Forlader du byen?
- Uden at sige farvel? - Sagt til dem, det angår.
Hvis alt går vel med kilikierne, køber jeg passage væk fra dig.
- Køber du også for dine venner? - Venner?
Hvor er de? Jeg taler om romerne og om dit forræderi!
Vil du se blod? Her finder du større modstand end hos en lænket bager!
- Er det alt, hvad du har? - Nej, for pokker.
Det er bare en smagsprøve. Resten er om bord.
Det er for meget at tage på en jolle.
- Vi sejler ind og læsser af i havn. - Sådan var det ikke aftalt.
- Undskyld, hvis I misforstod det. - Skråt op!
Stå stille!
- Hvad tænker du på? - At jeg er en tåbe ...
At stole på en mand uden ære.
Så er det måske på tide, vi går hver til sit.
- Vi er forrådt! - Ikke af mig!
Usle pirater!
Fremad!
Romere!
Hvor er Mummius?
Jeg har fået nok af mænd som dig!
Mummius?
Spartacus! Der kommer flere!
Spartacus.
Skjoldborg.
Lad! Fyr!
Sagde jeg ikke, at jeg havde rækkevidde!
- Hold stand! - Retræte! Retræte!
Totus!
- Vi må retirere. - Nej!
- Efter dem! - Nej, vi må tilbage til byen.
- Hvad tænker du nu, Spartacus? - Tag pengene, og sejl i havn.
Lad os gå!
- Jeg troede, du var død. - Mig slipper du ikke så let.
Jeg ville komme til din hjælp, men de nægtede at åbne porten.
Havde de taget porten, var flere døde. Han adlød bare ordrer.
Hvorfor var romerne så få og anført af en dreng?
Svaret finder vi blandt de døde.
Og dem, vi fejlagtigt kalder venner.
Han angreb mig, da jeg spurgte, om han hjalp Ulpianus med at flygte.
Du havde intet valg.
Har han hjulpet os med at tage byen for at risikere livet for det?
Han ville bare forme mudder til noget værdifuldt.
Vi har mere presserende ærinder.
Gennemsøg byen efter Ulpianus og de andre romer.
Tak.
Tekster: Michael Asmussen www.sdimedia.com